Tlačová správa

Biela pýcha

„Svadobné šaty nie sú „len“ predmet, bezduchá vec. Pre mňa osobne sú cestovným lístkom do minulosti a pri správnom pohľade z nich dokážem čítať ako z učebnice dejepisu“

Jana Mládek Rajniaková

Liptovské kultúrne stredisko v zriaďovateľskej pôsobnosti Žilinského samosprávneho kraja v spolupráci s majiteľkou zbierky svadobných šiat a doplnkov z čias Československa Janou Mládek Rajniakovou pripravilo výstavu v priestoroch LKS.

16.8. 2021 o 17. 00 hod. sa uskutočnila vernisáž výstavy s bohatou účasťou návštevníkov.

Riaditeľka Miroslava Palanová spolu s metodičkou Janou Veselovskou a majiteľkou zbierky otvorili výstavu a svadobnú atmosféru navodila ľudová hudba Obarky, ktorá zahrala svadobné piesne z Liptovskej Lúžnej a Hút.

O zbierke autorka uvádza, že k dnešnému dňu má zbierka presne 157 svadobných odevov. Nie sú to len šaty, sú to aj pánske obleky a rôzne doplnky ako závoje, kravaty, rukavičky, topánky. Takto všetko dokopy tvorí približne 220 kusovú zbierku. „Nebolo mojim zámerom zbierať svadobné odevy a nestalo sa tak zo dňa na deň. Bola to vážne náhoda v kombinácii s mojou dušou „starinára“ a etnológa. Prvé šaty, ktorých som sa ujala, dnes označujem ako šaty nula alebo aj zakladateľky zbierky, hoci v tom čase som ani nesnívala o tom, že by som mohla byť ich zberateľkou. Bolo to v roku 2012, keď nás známi zavolali do starorodičovského domu, ktorý po babke vypratávali a poznajúc mňa aj manžela ako tých, ktorí majú radi staré veci, umožnili nám zobrať si čokoľvek, čo sa nám pozdávalo. Úprimne, nepozdávalo sa nám nič, pretože ten dom bol už precízne vyprataný. No pri odchode mi nedalo a otvorila som starú skriňu v prázdnej izbe a v nej boli svadobné šaty a závoj. Chápete, nemohla som ich tam nechať napospas moliam a myšiam, okamžite bolo rozhodnuté, že idú s nami domov. Nepotrebovala som ich na nič, ani som nemala plán, že by som ich na niečo použila. Len som cítila, že ich potrebuje zachrániť. Šaty som vyprala, závoj opravila a na ďalšie roky odložila do truhlice.

Jedného dňa som si však uvedomila, že okrem týchto šiat mám aj šaty iné - svoje, mamine, starej mamine a dostali sa ku mne aj šaty jednej susedy. Odrazu bolo šiat viac a viac a mňa začínala svadobná móda volať na výskum.

Dnes je to iné ako na začiatku. Stále hovorím, že ak človek na niečom intenzívne pracuje, začne to k nemu prichádzať samé. V začiatkoch som bola ja tá, čo hľadala a oslovovala ľudí, či náhodou na povale, v pivnici, v skrini, kdekoľvek nemajú staré svadobné šaty. Obchádzala som rodinu, susedy, známe v dedine. Teraz je to naopak, šaty už u nás klopú samé. Občas dostanem list, či by som mala záujem o také a také šaty, občas príde mail, nezriedka príde rovno balík a ja len oči otváram, aké šaty prišli a niekedy sa šaty ku mne dostanú sprostredkovane cez obecný úrad alebo cez kamarátku, či moju maminu. Asi je to tak, že zbierku vytvárame viacerí.

V momente, keď som si uvedomila, že zbieranie šiat ma teší a plnohodnotne vypĺňa môj čas, začala som sa držať takej vízie, že zbierku vyskladám z darov a – to je ešte dôležitejšie, že zbierka bude výpovedná a k šatám si budem pýtať aj informácie k ich vzniku, spomienky majiteliek, ako šaty tvorili, ako sa v nich cítili a pod. A tak sa stalo, že som sa stala zberateľkou šiat s príbehom. K niektorým šatám neviem veľa, no niektoré sú už na prvý pohľad plné zaujímavých momentov a rozprávajú a rozprávajú a rozprávajú. Napríklad šaty, ktorých majiteľka viac ako rok pred svadbou začala denne pred obedom, počas obednej pauzy v práci, navštevovať oddelenie metrového textilu v nádeji, že už priviezli jej vysnívanú látku. Nakoniec ju priviezli tesne pred svadbou, ale šaty si stihla dať ušiť a všetko dobre dopadlo. Alebo šaty, ktorých majiteľka neváhala a nechala si ich pripraviť z jediného dostupného materiálu v tom čase - padákoviny! Poprípade šaty, ku ktorým mi majiteľka poslala aj strih z Burdy a teda konštatujem, že boli ušité nadmieru precízne a na nerozoznanie od tých na obrázku v časopise. Neviem, či som to týmito krátkymi príbehmi dostatočne vystihla, ale možno je to zjavné, že príbehy šiat sú vlastne príbehmi doby, v ktorých vznikli. Ja to fascinujúce! No, vedela by som rozprávať o každých jedných z nášho podkrovia.

Výstava je prístupná v pracovné dni od 9.00 do 15.00 hodiny v priestoroch Liptovského kultúrneho strediska.

Všetkých srdečne pozývame a tešíme sa na stretnutie.

Bc. Jana Veselovská

Odborný metodik pre tradičnú kultúru a voľnočasové aktivity

Liptovské kultúrne stredisko

Ul. 1. mája 28/196

031 01 Liptovský Mikuláš

www.lks.sk

e-mail: osvetalm@vuczilina.sk

044/5522981

0905832950

Správca

2021-08-19

pc